ПОЕТИЧНИЙ ТЕКСТ ЯК ОБ’ЄКТ КОГНІТИВНО-ЛІНГВІСТИЧНОГО АНАЛІЗУ - ПОХИЛЮК, О. М. (АКАДЕМІЧНІ СТУДІЇ. СЕРІЯ «ГУМАНІТАРНІ НАУКИ», 2025)
У статті розглянуто поетичний текст крізь призму когнітивно-лінгвістичної парадигми, яка ставить у центр дослідження зв’язок мови, мислення й культури. Авторка підкреслює, що мова в межах когнітивного підходу функціонує як інструмент репрезентації та концептуалізації дійсності, а поетичний текст є особливою формою її вербального втілення. У контексті сучасного лінгвістичного аналізу поезії особливу увагу приділено таким поняттям, як концепт, концептуальна метафора, образна схема, ментальний простір і фрейм. Значне місце в аналізі займає теорія концептуальної метафори (Лейкофф, Джонсон), яка вказує на глибинну метафоричність людського мислення. У поетичному дискурсі метафора розглядається як механізм когнітивної структурування реальності, здатний передавати абстрактне через конкретне. Авторка наводить приклади того, як метафоричне й символічне моделювання створює семантичну глибину тексту, посилює культурну специфіку образів та сприяє інтерпретації за допомогою інтуїтивних когнітивних сценаріїв. Особливий акцент зроблено на ментальних просторах і концептуальному блендингу як інструментах поетичного мислення, що дозволяють поєднувати різнорівневі концепти в межах єдиної образної структури. Крім того, проаналізовано роль інтертекстуальності, синтаксичних інновацій, таких як енжамбеман, та інших поетичних засобів (ритм, алітерація, анафора, парадокс), які виступають не лише стилістичними прийомами, а й когнітивними механізмами активізації уваги, пам’яті, асоціативного мислення. Обґрунтовано, як саме поетичне мовлення функціонує як засіб культурної пам’яті, світоглядного кодування та естетичного структурування досвіду. Авторка узагальнює, що поетичний текст постає як складна когнітивно- культурна конструкція, яка не лише відображає дійсність, а й творить її концептуальні моделі у свідомості адресата. Увага до поетичних засобів у такому підході дозволяє виявити нові способи мислення через мову та нові моделі рецептивної взаємодії між текстом і читачем.